Vi krangler.
Nei, det gjør vi ikke.
Du roper, og så blir du stille.
Jeg roper fordi du...
Vi kommuniserer ikke.
Vi har ingen intimitet.
Vi har intimitet.
Greit. Vi har intimitet,
men vi er langt fra enige om ting.
Fordi jeg ikke gjør som du vil.
Fordi du tok abort.
Vi har vært i parterapi før.
Han har PTSD.
Fra krigen. Hun har også hatt det.
Fra skytingen, men ikke samtidig.
Vi hadde det ikke samtidig.
Og jeg hadde det ikke så ille som ham.
Du lå på gulvet i operasjonsstuen.
- Du kvalte meg. - Du sluttet å være lege.
Så...
En liten stund.
Nå går det bra.
Tuller du?
Ja visst. Vi har det bra.
Jeg mente stressyndromet.
Greit. Ja, vi har det bra.
Vi har det bra.
Bortsett fra at du aborterte barnet jeg ville ha.
Bortsett fra at du holdt meg i hånda
da jeg brukte retten min til å velge,
og senere skrek du at jeg drepte babyen din
foran alle vennene våre.
Når du har prøvd alt men ikke klarer å bli kvitt hodepinen,
ikke klarer å slutte å hoste,
hevelsen vil ikke gå tilbake,
da oppsøker du profesjonell hjelp.
Så...
Som kirurger utvikler vi evnen til
å se nøyaktig hva problemet er.
Du har ikke engang kikket.
Jeg sier jo at den ikke kan fjernes. Gi opp.
Jeg kom fra LA for å vise deg dette.
Du kunne brukt mer enn 30 sekunder.
Jeg ser på den nå.
Det er en hjernesvulst som har invadert halsåren.
Fjern den, så dør hun av slag.
Slutt å være en dust.
Jeg... Hun... Hun kalte deg en dust.
Unnskyld oss, dr. Grey.
Bli her, dr. Grey. Jeg trenger assistanse.
Greit.
Du kom nettopp fra rusavvenning.
Jeg vil du skal komme deg igjen. Men du kan ikke hjelpe henne.
Se på ansiktet hans.
Han heter Mason.
Hjernesvulsten tilhører moren hans, Erica.
Han er en flott gutt. Jeg kjenner ham ikke så godt,
men han virker flott.
Jeg kjenner faren godt. Han heter Cooper
og jobber med meg og er en fin fyr.
Han er en god far, og det betyr at det er han
som må fortelle Mason at moren hans er død.
At han ikke har en mor lenger fordi vi ikke gjorde noe.
Fortell Cooper at du er lei deg. Du prøvde.
Gi slipp på det.
Jeg har en operasjon.
Problemet er
at noen ganger kan all tiden som er brukt på å utvikle disse evnene
gjøre en person ekstremt trangsynt.
Og hvordan skal man argumentere mot noen
som har vitenskapen på sin side?
65 år gammel kvinne kommer til akutten. I sjokk.
Hun har en pulserende, voksende abdominal masse.
Sett i gang.
Sprukket abdominal aneurisme.
Jeg ville tatt pasienten rett til operasjonsstuen
og gått inn i magehulen via et vertikalt midtlinjesnitt.
Bra.
Studerer dere til muntlige prøver midt på dagen?
Nok en fordel med en studiekamerat.
- Du burde få deg en. - Jeg har en.
Men den teite studiekameraten min er for opptatt
med å prøve å redde ekteskapet sitt til å hjelpe meg.
Hva er bedre enn en studiekamerat?
En studielakei. Se nå.
Hei, du.
Jenta med brunt hår, din tur.
Traume eller inngrepssituasjon?
Du får praktikantene til å lage spørsmål?
Overrask meg.
En 12-åring falt av sykkelen
og slo magen mot styret.
Klager på økende magesmerter og pustebesvær.
Hva er det?
Sloan. Nødnummeret.
Hvis du vil, kunne vi...
Trenger ikke hjelp. Jeg er en dyktig kirurg.
Du vet det, og jeg vet det. Alle vet det.
Jeg trenger ikke overbevise noen.
Bortsett fra det amerikanske kirurgrådet.
Ja, vi har jo dem.
Meredith Grey.
Nei.
Ikke Grey.
Yang, kanskje.
Yang er en cowboy.
Kepner.
Kepner?
Ikke Kepner.
Definitivt ikke Grey.
Hun har masse nevropraksis, og nå velger hun allmenn.
Hun er ufokusert.
Du undervurderer henne.
Jeg tror hun ville overrasket deg.
Det må hun.
Det vil hun.
Hun må komme til meg.
Jeg ville gjort en utforskende laparotomi.
Det har du allerede sagt.
Jeg vet det.
- Pasienten sliter ennå? - Ja.
Jeg må åpne brystkassen.
Du må gjøre hva for noe?
Slapp av. Ikke deg.
God morgen, Chuck.
Hei, Karev. Dr. Peterson. Alltid hyggelig å se dere her.
Takk, dr. Robbins.
Chuck ser veldig bra ut.
Magesmertene er gått tilbake,
og jeg tror det passer godt å bestille gastroskopi.
Flott. Da har du flaks, dr. Peterson,
for jeg tror Karev vil være en glimrende veileder
til din første gastroskopi.
Takk.
Greit, Megan. La oss bestille gastroskopi.
Det er Morgan.
- Hva er det? - Navnet mitt.
Det er Morgan.
Samme det, vel.
Carrie Rissler er min pasient. Hun har vært det i åtte år.
Jeg vet det.
Hun fikk seks måneder å leve,
men etter fjerning av bryst og eggstokker
og risikofylt eksperimentell biologisk terapi,
klarte jeg å redde livet hennes.
Og det er fantastisk.
Nei, det er ikke fantastisk. Det er et mirakel.
Og når jeg ser på timeplanen at min pasient, mitt mirakel,
er satt opp til lymfenodetransplantasjon uten at jeg har fått vite det...
Hun kom til oss, dr. Bailey.
Hun sa hun hadde nevnt det for deg
og at du avviste det.
Fordi alle arrene gjør henne til en dårlig kandidat.
Det tenkte jeg også. Men så foreslo Avery
angiografi av armen hennes...
Avery foreslo det?
Denne prosedyren har gitt fremragende resultater
på pasienter med blodårer akkurat som Mrs. Risslers. Greit?
Dette kan gjøre det verre. Det kan til og med drepe henne.
Det vil ikke skje.
Det har du rett i,
for du vil ikke operere, ikke etter at jeg har snakket med henne.
Du sendte nødanrop så jeg kunne bli utskjelt?
Nei, jeg gjorde det så du kunne hjelpe meg
å overbevise Bailey om at vi gjør det rette.
Du mislyktes.
Greit. Så hva gjør vi nå?
La oss håpe at Carrie er litt mer overbevisende enn deg.
Dr. Torres, dr. Webber antydet...
Slik fungerer dette. Jeg snakker, du lytter.
Du er her fordi du og kompisene dine
har panikk på grunn av prøvene,
og dr. Webber antydet at Callie Torres
hadde en spesiell studieteknikk. Ikke sant?
Ja, dr. Webber har rett.
Callie Torres har en studieteknikk, en fantastisk studieteknikk,
men hun sier den ikke bare bort.
Callie Torres' studieteknikk må fortjenes.
Hun tror ærlig talt ikke at Meredith Grey har det som skal til.
Det tror jeg. Jeg tror Meredith Grey har det som skal til.
Blodtrykket er lavt og årene har kollapset.
- Vi fikk bare inn ett drypp. - Vi trenger ett til.
Meredith Grey bør håpe at hun har rett,
for denne dagen
kommer til å bli et blodslit.
Unnskyld. Gi plass.
Unnskyld.
Et blodslit? Sier du det?
Det er en kjøttkvern.
Samme det. Du tenkte akkurat det samme.
Hold ut, Dom.
Dette ser bra ut, kompis. Veldig bra.
Du lyver, Tommy.
Jeg ser ut som en kjøttpølse.
Ingen fare. Du har fått smertestillende.
Greit.
Du vil snart føle deg mye bedre.
Hva tror du, dr. Torres? Må vi amputere?
- Jeg vet ikke. Må vi? - Hva?
Si det du, dr. Grey. Ser dette ut som en amputasjon?
Jeg skulle mene det.
Amputere? Nei. Jeg trenger hånda mi.
- Tommy, ikke la dem ta... - Greit.
- Er han... - Nei, det er bedøvelsen.
Den virker raskt, det må vi også være.
Skal dere bare kappe av armen?
Nei, dette er opplæring, Mike.
Jeg har ei greie gående.
Slik gjør vi det hvis du vil ha min hjelp til prøvene.
Du styrer dette. Du velger hva vi skal gjøre.
Det vil være du som står mellom Dominic
og en krok som hånd. Er du med?
Jeg har allerede sagt at amputasjon er det beste.
- Det beste? - Ja.
Bestill en operasjonsstue. Fyr opp beinsagen.
La oss få ham ut herfra. Grey vil amputere.
Ja.
Vent, dr. Torres.
Jeg har en finger her.
Det visste jeg allerede.
Nei, en levedyktig finger.
Se på kapillærfylningen.
Er det bra eller dårlig?
- Dr. Grey, er det bra eller dårlig? - Det er bra.
Greit. Så hva vil du gjøre?
Vi burde ta av denne og se hva som er igjen.
Greit. Tid er viktig, Grey.
Hvorfor er tid viktig?
Jo lenger hånda hans forblir der,
desto mer ødelegger vi blodomløpet.
Tikk, takk, dr. Grey.
Vi ringer utstyrsavdelingen og får en stikksag.
Vil du vente så lenge?
- Brannavdelingen har redskaper. - Bedre.
Greit.
Hva skal disse redskapene gjøre?
Skjære over kverna?
For å redde hånda hans.
Vi brukte et par tusen på den.
Dere kan ikke ødelegge den.
For å redde hånda hans?
Hvor lang tid bruker du på å demontere den?
Jeg demonterer og rengjør den hver kveld.
Vi kan få ham ut. Ja.
Dr. Torres?
Kan dere gjøre det på mindre enn 45 minutter?
Sånn cirka.
- Grey? - Hva?
Om jeg synes det er greit at et par sivilister
demonterer maskinen som knuser hånda til broren?
Ja.
- La oss gjøre det. - Greit.
Jeg trenger unbrakonøkler og et stjerneskrujern.
Eller to.
Med det samme!
Hold ut, Dom.
Du meldte?
Jeg kan fjerne svulsten og den ødelagte åren samtidig.
Jeg må bare få inn ballongkatetere
gjennom lårarterien, få dem i rett posisjon,
blåse dem opp for å stenge omløpet, gjøre to arteriotomier,
sette inn et heparanisert dren
og få i gang blodomløpet igjen.
Er det alt?
Og jeg må gjøre det på 90 sekunder.
Går det lenger tid, får hun slag.
Er det overhodet mulig?
Ikke helt sikker. Jeg vil gjerne prøve det.
Vi bør sette opp en simulator.
Må ikke Derek godkjenne det?
Det bør ikke være et problem...
Han elsker å si nei til meg.
Det er hans yndlingsgreie.
Kanskje du burde la være å kalle ham en dust.
Jeg kan ikke for det. Han er en dust.
- Kanskje jeg burde spørre. - Vil du det?
- Ja. - Han opererer, stue to.
Du hentet meg ned bare så jeg kunne snakke med Derek.
Fikk meg til å føle at det var min idé.
Er jeg ikke flink?
Helt fantastisk.
- Jeg har alltid vært klar på det. - Det har du ikke.
Hun elsker å si det.
Jeg har alltid sagt at jeg ikke vil ha barn.
- Han visste det. - Det gjorde jeg ikke.
- Du visste det. - Ikke i begynnelsen.
Jeg har en istapp i meg, og så skal jeg fortelle en fremmed:
"Jeg vil ikke ha barn?"
Jeg snakker ikke om istappen. Jeg snakker om etterpå.
Etterpå.
Jeg fortalte deg det da det var relevant for forholdet.
De fleste ville valgt å fortelle noe slikt
før bryllupet. Da ville det vært relevant.
Du fridde til meg, og vi giftet oss 12 timer senere.
Så saksøk meg hvis jeg tenkte på andre ting akkurat da.
Jeg vet at lymfødemet er ille.
Det er forferdelig.
Dette er pølser, ikke armer.
Jeg kan ikke løfte dem.
Jeg har smerter hele tiden.
Jeg tror...
Vi må bare være glade for at kreften er borte
og se på lymfødemet som
prisen vi betaler...
Prisen jeg betaler.
Hør...
Tror du ikke det føltes fælt
å snike seg inn som en tyv for å bli operert?
Du reddet livet mitt.
Du vet hva jeg synes om deg. Du er en helt for meg.
Men jeg...
Jeg vil kunne børste håret...
Holde barnebarnet mitt.
Har Erin fått barn?
Hun får et til våren.
Jøye meg. Hun hadde nettopp begynt å studere da du fikk diagnosen.
Jeg vet det.
Du lovet meg at jeg ville få se henne avslutte studiene.
Hvis du mener dette er en tabbe,
gjør jeg det ikke.
- Greit. Har du den? - Jeg har den.
Hva er planen, Grey?
Planen er at de får av den greia, så vurderer vi situasjonen.
Hva om de ikke gjør det? Du trenger en reserveplan.
Det trenger jeg ikke, for de kommer til å få den av.
- Hva gjorde du? - Jeg gjorde ingenting.
Jo mer dere løsner, desto mer vil han blø.
- Burde vi stoppe? - Nei, fortsett, men raskere.
Sikkert at du har tid?
Hvis du har et forslag, så kom med det.
Nå sløser du bare med tiden.
Vi må få ham til operasjon, ellers blør han ihjel.
Hånda hans sitter fremdeles fast.
Vi fester en turniké på armen over kvernen.
Da får vi noen ekstra minutter.
Greit.
Dere får 15 minutter. Etter det må jeg amputere.
Forstått.
Vi har operert verre ting.
Hun viste oss et bilde av en liten gutt, Lexie.
Jeg vet det. Hun er tydeligvis lidenskapelig...
Søsteren min er for involvert i pasienten
til å innse at hun ikke kan hjelpe henne.
Det sier meg at hun bryr seg nok til å prøve hardere.
All verdens lidenskap
vil ikke få planen til å fungere på 90 sekunder.
Hvis du må se det selv, kan dere sette det opp.
Men det blir deg som ser noe.
Takk, mener jeg.
Dr. Robbins sa jeg skulle gjøre dette.
Hvordan kan du gjøre en gastroskopi og lese fra kortene?
Kom igjen. Bare fortsett.
Megacolon congenitum, også kjent som...
Hirschsprungs sykdom.
Typisk behandling?
Anerektoplasti. Hoppet du over symptomene?
Symptomene, ja. Unnskyld.
Ikke svikt meg nå, Megan.
Morgan.
Symptomene er
alvorlig og vedvarende tetthet i brystet,
magebesvær, tåkete syn, kortpustethet...
Det er ikke Hirschsprungs.
Alvorlig hodepine, kvalme.
Pasienten er gravid i 24. uke.
Å? Det begrenser mulighetene. Kanskje graviditetshypertoni.
Jeg ville bestilt blodprøve og urinprøve. Så til obstetrikk.
Så vi kunne overvåket henne.
Greit. Ja. Det burde du sannsynligvis gjøre.
Hei. Hei!
Hei!
Skal du bare stå der, eller hjelpe henne?
Morgan?
Når skulle du fortelle at du var gravid?
Alle på dette sykehuset vet at jeg er gravid.
Men så vet de også hva jeg heter.
Barnet har god hjertefrekvens.
Babyen ser bra ut. Dette er definitivt ikke veer.
List opp symptomene.
Jeg orker ikke stille spørsmål.
Nei, dine symptomer. Tetthet i brystet...
Kvalme, kortpustethet, magebesvær.
Halsbrann, mener du?
Meld fra til kardio.
Du har et hjerteinfarkt.
Det er ingen dypere grunn.
Det må det være.
Det er ingen dypere grunn.
Jeg ble ikke misbrukt. Jeg har ingen mørk hemmelighet.
Jeg ble ikke ranet av en baby. Jeg vil bare ikke ha barn.
Alle vil ha barn.
Folk kan ønske å ikke få barn. Det er ei greie.
Det er ikke noen greie.
Det er min greie, iallfall.
Du vil ombestemme deg.
Du vil ombestemme deg om tre til fem år.
Du vil ombestemme deg med hensyn til å få barn,
og da vil det være for sent. Og du vil angre.
Og jeg vil vite og forstå
at jeg tok et valg.
Jeg velger legeyrket. Jeg velger meg selv.
Jeg velger det fremfor den ørlille sjansen
for at jeg én dag vil angre på at jeg ikke fikk barn.
Og det er forresten greit å ikke ønske seg barn.
Noen folk ønsker seg ikke barn.
Jeg vil vite hvorfor.
Hvorfor?
I 2004 fjernet jeg metastaser
fra Carrie Risslers mage og bekken,
og jeg ville ta en nær leveren da hun begynte å blø.
Da jeg prøvde å stoppe blødningen, fikk hun hjertesvikt.
Jeg måtte sende henne til intensiven
og fortelle datteren Erin at hun lå i koma
og at hun kanskje aldri ville våkne.
Men det gjorde hun.
Hun hadde fremdeles to operasjoner foran seg,
og kjemoterapi og strålingsterapi.
Kroppen hennes er en slagmark...
Skjønner. Du snakket henne fra det.
Nei.
Du skal gjøre lymfetransplantasjonen,
men ikke uten å lese denne mappen to ganger først.
Men vi skal operere om en halvtime.
Så begynn å lese.
Greit.
Jeg følger med på deg, Avery.
Ja, ma'am.
- Kom igjen. - Nesten ferdig.
- Kom igjen. - Blodtrykket faller, Grey.
Dere må bli ferdige nå.
Bare et lite øyeblikk, dr. Grey.
Bare én til...
Og ferdig.
Vi burde klare å fjerne navaren og trekke ham ut.
Nei, vi trekker ham ut. Dere må gå nå.
Ta denne, Grey. Du tar navaren. Greit.
Kan vi ikke bare vente og se på...
Sånn, ja.
Gode Gud.
Greit. Vi har en del av en hånd med en slags fingre på.
Hva med disse? Kan de reddes?
Jeg vet ikke. Kan de det?
Bang!
97 sekunder.
Pokker ta!
Unnskyld.
Jeg bare...
Unnskyld. Jeg bare...
Jeg har brukt 97 sekunder åtte ganger nå.
Kanskje ikke det niende.
Hvis jeg kan finne en ny stoppeklokke.
Derek har nok rett. Jeg kommer bare til å svikte henne.
Han burde vite det. Jeg har sviktet ham ofte nok.
La oss ta en pause.
La oss... Vil du finne noe å spise?
Jeg har lyst på noe.
Ikke mat.
Vi har en fyr med hånda fastkjørt i en kjøttkvern.
Det vil jeg gjerne se.
Ja.
Morgan, du har fått et akutt hjerteinfarkt
etter en spontan arteriedisseksjon.
Tuller du? Jeg har ingen av risikofaktorene.
Det har mest sannsynlig med graviditeten å gjøre.
Vi må få deg opp med en eneste gang.
Hvorfor er du her, dr. Robbins?
Vi må reparere disseksjonen straks.
Du sa jo at det gikk bra med barnet?
- Morgan, hør... - Hvorfor er du her hvis det går bra?
Legg deg tilbake. Hør på meg. Vi må gå med det samme.
Det er for tidlig. Det kan få åndenødssyndrom eller bli septisk.
Det er en omfattende disseksjon.
Vi må få deg på bypass for å ordne det,
så babyen må ut nå.
Hun har knapt lunger.
24 uker er for tidlig, men det er gode sjanser.
Du kan ikke bare si det.
Jeg vet hva du kan og ikke kan si er bra,
og det kan du ikke si.
Mitt barn ble født etter 23 uker,
og det er skremmende, men jeg er hos deg.
Vi er alle hos deg.
Kan noen ringe kjæresten min? Første navn på telefonen.
Karev, ring kjæresten og fortell hva som skjer.
- Jeg skal operere. - Hun er din praktikant, Karev.
Greit.
Vent...
Hun heter Megan, ikke sant?
Hun heter Morgan.
Jeg er overrasket, Grey.
Trodde ikke du ble satt ut av en avskåret finger.
Nå ja, det er bare det at det lukter svinekjøtt.
Nå begynner hun igjen. Hun kommer til å spy.
Kan du bare kutte ut?
Jeg må gjøre ferdig dette før operasjonen.
Hvor er studielakeien din?
Den eneste kompetente praktikanten i hele programmet
er tilfeldigvis gravid,
og må opereres for en arteriedisseksjon.
Må Morgan opereres?
Hvordan kjenner du Morgan?
Alle kjenner til den gravide praktikanten, Karev.
Da var det på tide.
Da setter vi i gang.
Hvis Morgan må opereres, hvorfor er du her?
Overlegen ba meg ringe kjæresten.
Jeg har lagt igjen seks beskjeder.
Chris er på 4. året på Cleveland-klinikken.
Du vet jo hvor travelt det kan bli.
Hvordan vet du hva han heter?
Skal de ikke bare amputere og gjøre ham klar for protese?
Nei. Hun tror hun kan redde fingrene og feste dem igjen,
for hun er helt sprø.
Det blir mye vanskeligere.
Vet du hva som også ville vært vanskeligere?
Å gå gjennom halsåren.
- For fingre? - Vanskeligere,
men bedre kontroll enn gjennom lårarterien.
Greit. Kom igjen. Da begynner vi på nytt.
Kom igjen, Mer. Bare noen små biter.
Kom igjen. Sett i gang og spy.
Det er en pen lymfenode.
- Har du den? - Ja.
Sa han "oi sann"?
Dr. Bailey.
For en hyggelig overraskelse.
- Mannen sa "oi sann". - Nei.
Faktisk sa jeg bare "oi", dr. Bailey.
Han plukket opp en lymfenode, mistet den nesten, men klarte seg.
La oss gjøre litt plass slik at dr. Bailey kan se alt vi gjør bedre.
Bare fortsett, Avery.
Vil du ikke ha litt mer avsug, Avery?
Selv om jeg alltid liker å høre ditt synspunkt,
instruerer jeg praktikanten.
Men dine instruksjoner fører til "oi sann".
Vi sier ikke "oi sann" i min operasjonsstue.
La oss prøve litt mer avsug.
Til Mr. Hamiltons laminektomi
vil jeg ha et epiduralkateter de neste par dagene.
Ja, doktor.
Du burde i det minste lytte.
Du må virkelig slutte å oppmuntre henne.
Det var det du lærte meg å gjøre.
Å ikke gi opp før vi hadde prøvd alt.
Fordi du kan takle det.
Når vi mister en pasient,
vet jeg om det går bra med deg fordi jeg er der hos deg.
Det kan jeg ikke med henne,
for jeg tror ikke hun takler det. Ikke nå.
Det er du som er altfor følelsesmessig involvert.
Hadde denne svulsten kommet fra en annen lege,
ville du fremdeles sett på den.
Du er så redd for hvordan det går med henne
at du ikke engang tenker på pasienten hennes.
Tar jeg feil?
Du må prøve.
Jeg gjør det. Jeg prøver.
Vi skal fokusere på hverandre og puste, det gjør du ikke.
Du har tankene et helt annet sted.
Så nå vet du nøyaktig hva jeg tenker?
Vi pleide å kunne se på hverandre.
Og jeg følte...
At alt ville ordne seg.
Det er en grunn til at vi er sammen. En grunn til at vi er gift.
Vær så snill.
Se på meg.
Greit. Jeg ser på deg.
Akkurat nå.
Jeg ser rett på deg.
Han må slutte å bebreide meg.
Han må se meg for den jeg er.
Han må ta listen over alle mine forbrytelser
- og rive den, ellers... - Ellers hva?
Det vet jeg faktisk ikke.
Hva med at du slutter å tro at du er sola
og at jeg går i bane rundt deg,
og at det å være en kardiologisk gud kanskje ikke er alt,
og at kanskje mine behov fortjener å bli vurdert?
Og så er vi tilbake ved aborten?
Ja. Det er vi.
Jeg er klar for transplantasjon, Avery.
- Dr. Sloan. - Ja.
Du vet at denne pasienten har hatt flere operasjoner i det området.
Det har hun, ja.
Da forstår jeg ikke hvorfor du mener
at det er en god idé å dissekere der.
Med all respekt, dr. Bailey, det er ikke avgjørende
at du forstår alt jeg gjør hele tiden.
Med all respekt, dr. Sloan, jeg er uenig. Jeg mener det er veldig viktig.
Hvis du hadde lest mappen slik du sa du gjorde,
ville du visst at hun har massive arrdannelser
i akkurat det området der du dissekerer,
så det å gjennomføre denne disseksjonen,
er helt utrolig dumt...
Med respekt, dr. Bailey,
brorparten av arrvevet befinner seg nær armhulen.
Så hvis dr. Sloan fortsetter å dissekere akkurat der,
tror jeg ikke det vil bli et problem.
Og jeg leste det i mappen,
i mappen du... Carries mappe som du ga meg...
Jeg leste den faktisk.
Pokker. Nå blør det her.
Er det arteria subclavia?
Med all respekt, det var det jeg sa.
Greit, jeg tror det vil fungere.
Hvis vi kutter av den knuste delen,
blir den kort, men den kan reddes.
Men denne tommelen vil jeg si
ikke kan reddes. Du er ferdig her.
Han får det bedre med protese.
Nei.
Tommelen står for 40 % av håndens funksjon.
Uten den kan vi gi opp.
Men det må finnes noe annet.
Jeg leste om noen kirurger
som brukte storetåa til en mann som erstatning for tommelen.
La oss gjøre det. La oss bruke tåa.
Hør her, dr. Frankenstein. Storetåa
er ganske viktig for å kunne gå.
Han kan lære seg å gå uten den.
Eller beholde tåa der den er.
Dette er en god løsning. Jeg vet det.
Nei, det er det ikke.
Det må det være, dr. Torres.
Storetåa er ikke løsningen.
Derfor bruker vi langetåa.
Den gir de samme fordelene, men reduserer potensiell uførhet.
Mener du det?
Ja, men vi gjør ingenting uten pasientens samtykke.
Greit. Fortell meg hva dere prøver å gjøre.
Jeg skal inn gjennom halsåren
med to katetere, ett i sideåren...
Inn gjennom halsåren?
- Da dør hun bare raskere. - Derek...
Beklager, men du kan ikke stoppe
og gjenopprette blodomløpet på 90 sekunder.
Jeg klarer det ikke på 90 sekunder.
Nevrokirurgiens store gud har talt...
Jeg prøver å hjelpe deg.
Men ikke utsett deg selv for dette. Du er for skjør.
Jeg er ikke skjør.
Jeg er stoffavhengig.
Jeg har hatt tilbakefall to ganger men jeg prøver igjen.
Det gjør deg ikke skjør, Derek.
Det gjør deg ganske så sterk.
Jeg står i en bygning full av piller,
noe jeg er smertefullt klar over, men jeg gjør dette.
Det er ikke skjørt.
Greit.
Vis meg hva du prøver å gjøre.
Så du tror det lar seg gjøre?
Nei.
Men jeg kan ikke stoppe deg, så...
Jeg blir her hos deg.
Vis meg hva du prøver å gjøre.
Jeg hadde rett.
Ikke sant?
Det er for tidlig å si det.
Kutt ut tullpratet, Torres.
Dere skal sy fast tåa hans på hånda.
Det var hennes idé.
Kanskje vi skal det.
Tåa hans? Tuller du?
Kanskje ikke.
Slapp av, Tommy.
Unnskyld. Jeg mente ikke å rope.
Det er bare det...
- Det er merkelig. - Ja.
Men hvis jeg går med på det, får jeg hånda mi tilbake?
Ellers blir det krok?
En protese, men hvis du gir oss grønt lys...
Får han en hånd.
Hvorfor ser dere på meg? Ta tåa mi.
Ta den venstre balla mi hvis det hjelper.
Jeg tror det holder med tåa.
Jeg hadde rett.
Så...
Slik skal du tilbringe tiden,
trekke i trådene bak kulissene som en slags dukkemester?
Jeg er veldig flink til det.
Jeg er en to måneder gammel baby.
Symptomer?
Undervektig, urolig, jeg raper, når jeg kaster opp, går det i taket.
Du har pylorusstenose.
Disse kortene er så detaljerte. Hvem tilhører de?
De tilhører den smarte.
Den eneste smarte.
Hva pokker? Hva har skjedd med babyen til Morgan?
Vent. Har Morgan fått babyen sin?
Pokker.
Nok en klemme, er du snill.
Er det en subclavia? Kommer du til under kragebeinet?
Åreklemme.
Det væsker ennå, dr. Avery. Hva vil du gjøre?
Jeg... Jeg vet ikke.
Han sa vel ikke "jeg vet ikke"?
Fortell hva du ser.
Vi ser rett på skaden. Bør vi hente en vaskulærkirurg?
Nei, jeg tror vi kan reparere det selv.
Kanskje vi kan lappe det. Sutur.
Lappe det?
- Ja, er ikke det... - Det er en god idé.
Sett i gang. Elektrokauterisasjon.
Unnskyld, dr. Sloan. Jeg ble litt distrahert.
Dr. Avery, la meg gi deg et lite råd.
Hvis det er noe,
noe som helst, som distraherer deg fra å hjelpe pasienten,
må du legge det fra deg utenfor.
Med all respekt, jeg...
Dette er din pasient nå.
Din.
Noen bør fortelle meg hva som foregår,
og det med det samme.
Dr. Bailey...
Du må forlate operasjonsstuen.
Unnskyld?
Denne pasienten, min pasient, har begynt å blø fra subclavia
fordi vi feilbedømte festeevnen.
Men nå driver jeg med arterioplastikk, og det er ikke enkelt,
og du gjør det vanskeligere ved å distrahere meg.
Du ødelegger min evne til å ta hånd om pasienten min.
Hvis du sier at du ikke kan fokusere...
Jeg sier at du må ut herfra.
Nå.
Dr. Sloan, hvis du lar praktikanten din
snakke til en overlege på dette viset...
Dr. Bailey.
Dr. Avery gjorde det helt klart.
Forlat operasjonsstuen,
ellers vil jeg få deg fjernet.
Ut av veien! Flytt dere!
Pokker!
Er det til Peterson-babyen?
Til moren. Det er ikke bra.
Greit. Slipp meg fram!
Kom igjen.
Pokker.
Hva i helsike skjedde?
Vi var knapt ved kuvøsen før han fikk en tarmperforasjon.
Gjør deg klar. Jeg trenger ekstra hender.
Gi meg et øyeblikk.
Hallo?
Ja, dette er dr. Alex Karev.
Jeg jobber med Morgan i Seattle.
Hør. Du er på fjerdeåret, ikke sant?
Bra. Hør. Hun opereres ennå, men det er kritisk, også for babyen.
Du må komme deg på et fly med det samme.
Meredith og jeg gjør ikke alt sammen.
De sprø søstrene.
Ja, vi er bestevenner. Hva forventer du?
Hun har en baby.
Det betyr ikke at jeg må få en.
Skjønner ikke hvorfor. Dere gjør alt annet sammen.
- Dere er som et lag. - Hun er min person.
Jeg burde være din person!
Vær min person!
Vær min person, Owen! Vær min pokkers person!
Vær min person.
Han er dorsaldominant,
så jeg bruker ikke plantart snitt
- for å finne arterien. - Greit.
Jeg har isolert en god dreneringsåre.
Det var det? Skal du ikke spørre om jeg er sikker?
Er du sikker?
Ja.
Greit.
Du er imponerende.
Jeg er det.
Det har alltid vært mye oppstyr rundt deg.
"Meredith Grey, barn av Ellis. Er hun ikke spesiell?"
Du trenger ikke hjelpe meg hvis du ikke vil.
Det er ikke det jeg sier. Jeg sier at...
Du er tøffere enn jeg trodde. Jeg sier at du er smart. Jeg...
Jeg sier... Hør her...
Vi har aldri vært venner, selv ikke da jeg var med George.
Hovedsaklig fordi du synes jeg er et utskudd og fordi du er blond og...
Og nå har du en baby, og jeg har en baby,
og vi er begge gift, og...
Jeg vet ikke. Jeg sier bare at vi er like.
Jeg sier at jeg skal hjelpe deg.
Du er ikke et utskudd.
Og vi kan være venner.
Hver morgen, fem dager i uken, stiller du på kontoret mitt klokka 4.
Og vi jobber, Grey.
Hvis du ikke stiller eller kommer for sent, blir det et helvete.
Vi jobber, Grey. Vi jobber.
Og du skal bestå denne prøven. Du skal bestå den som bare pokker.
Greit. Vi har alt på plass.
Vi må få ballongene på plass og blåse dem opp.
Du må få din på plass raskere.
- Du burde gjøre det. - Du klarer det.
Du må bare være raskere.
Greit, er du klar? Blås opp.
Jeg starter klokka. La oss begynne.
Mr. Price er våken og reagerer. Alle andre postoperative er klare.
Hva er det dere driver med?
Vi trengte to kirurger.
En til den indre halsåren, den andre til den ytre
og til å styre ballongene. Vi klarer nesten 90 sekunder.
- Tror du det vil fungere? - Én ting av gangen.
Det er ett trinn på en veldig komplisert svulst.
Han tror ikke det vil fungere.
Vi prøver så lenge vi kan.
Det var det hele. Takk. Du kan gå.
Jeg vil også prøve.
Greit. Ta stoppeklokka.
Klare?
Hei, lille gutt.
Jeg er dr. Robbins, og dette er dr. Karev.
Du har en lang reise foran deg,
men vi skal gjøre alt vi kan for å hjelpe deg.
Og moren din også.
Hvordan går det med henne?
Morgan?
Jeg har ikke sjekket.
Jeg pisket ei gravid jente rundt på sykehuset i dag.
Jeg fikk henne til å stille meg spørsmål
til hun nesten døde,
og jeg har ikke sjekket for å se hvordan det går.
Jeg er visst den eneste på dette sykehuset
som ikke visste at hun var gravid.
Fordi jeg er for opptatt med å tenke på meg selv
til engang å gjøre en innsats for å lære meg navnet på praktikantene.
Det har ingenting å si om jeg består prøvene,
jeg har uansett ikke fortjent stipendiatet.
Vet du hvorfor jeg liker deg så godt?
Jeg aner ærlig talt ikke.
Du minner meg om meg selv.
Barnekirurger? Vi er rå.
Vi er de råeste kirurgene på sykehuset.
Da jeg var turnuslege...
Jeg var helt forferdelig.
Men det er det som må til for å lære å redde bittesmå mennesker.
Ja.
Men gjør meg en tjeneste.
Lær deg navnet på praktikantene dine.
Vi liker det kanskje ikke,
men det er faktisk viktig å stoppe opp iblant,
komme seg ut av sitt eget hode og se helheten.
Dr. Sloan, jeg må snakke med deg om Avery.
Jeg har en pasient, dr. Bailey.
Han hadde rett.
Avery hadde rett.
Hun vil kunne bruke armene.
Så...
Hvorfor sa jeg nei?
Du var forsiktig.
Hun var stjernepasienten min.
Jeg har gjort nybrottsarbeid på hennes vegne.
Du har vært praktikant, akkurat som Avery.
Med mer erfaring blir man mer konservativ.
Konservativ?
Er det det man tjener på å ha suksess?
Du blir lykkelig, og så blir du redd?
Du vil ikke at noe i livet skal forandres?
Du er voksen. Du misliker risiko,
for du vet at risiko har faktiske følger.
Det er derfor vi har praktikanter. De frisker oss opp.
Prøver du å fortelle meg at jeg ikke er ung lenger?
Jeg prøver å fortelle deg at du har nådd målet.
Hvis du prøver deg på noe slikt igjen,
skal jeg melde deg til forbundet.
Faktisk
kan det å finne ut at du tok feil hele tiden,
føles ganske frigjørende.
Hva skjedde?
Det går bra.
Altman opererte deg som en gudinne.
Babyen min?
Hvor er babyen min?
Han er stabil.
Greit? Det er det første...
Han?
Ja. Det er...
Det er vel det første, det er en gutt, og han er stabil.
Men?
Han er intubert.
Vi gir ham indometacin for å behandle PDAen hans.
Han hadde en spontanperforasjon vi ordnet.
Robbins observerer ham akkurat nå.
Han klarer seg bra, Morgan.
Robbins passer ham, og
når hun går, passer jeg ham,
og jeg snakket nettopp med Chris, og han er på vei akkurat nå.
Greit?
Greit.
Så jeg tenkte jeg kunne bli her
og vente til Chris kommer.
La det være slutten på saken, om det er greit.
Du venter her fordi det er stille og du må lese.
Hva? Nei, ikke tale om.
Du burde gjøre det.
Jeg ville gjort det.
Plutselig ser du nytt potensial.
Nye muligheter.
Greit.
Der du aldri har sett dem før.
Ferdig.
Vi har blodomløp.
86 sekunder.
Ring pasienten. Få henne opp.
Og det er greit når en håpløs situasjon plutselig virker bedre.
Dessverre...
Tiden vår er dessverre ute.
...går det noen ganger den andre veien.